Garpin maailma
Garp?
Garp.
- Garp? - Niin, Garp.
Kuulostaa ihan kalalta! Kysy, onko se sen pirulaisen etu-vai sukunimi.
- Oliko se etu-vai sukunimi? - Hän oli vain Garp. Siinä kaikki.
- Se taisi olla hänen sukunimensä. - Mikä hänen etunimensä oli?
- Eikö tyttö muka tiedä sitä? - Tiedät varmasti hänen etunimensä.
- Technical Sergeant Garp. - Tiesin sen! Joku helvetin solttu!
- Technical Sergeant? - T. S.
T. S. Garp. Se on vauvani nimi.
- Tapan vielä sen pirun äijän! - Hän on jo kuollut.
- Ette tainneet vaivautua naimisiin. - Eihän heitä edes esitelty!
En halunnut naimisiin. Halusin vain lapsen.
En tarvinnut hänen sormustaan. Tarvitsin vain hänen spermaansa.
Uskallapas vielä lausua sana "sperma" tässä talossa!
- Mihin sinä menet? - Menen etsimään töitä.
Aion jatkaa sairaanhoitajan työtäni.
Jenny!
Kumman puolella hän oli sodassa? Kai hän oli meidän puolellamme?
Hän ei ollut kenenkään puolella. Hän makasi sairaalassa.
Yhtenä yönä, kun hänellä oli jälleen erektio, istuin hänen päälleen.
Hän sai siemensyöksyn melkein heti.
En kuule pirun vertaa. Mihin se nainen katosi?
EVERETT STEERING -AKATEMIA Perustettu 1781
Mikä vartalo! Tämä tässä, hyvät herrat, on vartalo.
Olisinpa tyttö. Seisoisin alasti peilailemassa itseäni tuntikausia.
Amerikkalainen ihannevartalo.
Miksi koripalloilijasta ei voi tulla isää?
- Nappaa hänet, Bosworth! - Anna se tänne!
- Missä se on? - Se ei ole minulla.
Kerro toki minulle, mitä on tapahtunut. Tule tänne.
- Se jäi vetoketjun väliin. - Niinpä näyttää.
- Vetoketju täytyy avata. - Yritin sitä, mutta se sattuu.
Toinen vaihtoehto on amputointi. Et voi kuljeskella tuonnäköisenä.
Kyllä se siitä. Ei hätää.
Tämän minä kostan.
Jeffrey.
- Jätä se vähäksi aikaa rauhaan. - Hyvä on, miss Fields.
Miksi olet vielä hereillä?
Ei i-si. Äi-ti.
Sano "äiti". Äi-ti.
Isi on kuollut. Hän sai surmansa.
Päästä irti. Anna se minulle.
Mistä sinä tämän sait?
Sairasta. Terveinäkin he ovat himon riivaamia.
Bosworth.
Bosworth! Varoitan sinua, senkin saastanlevittäjä!
Jos vielä kerran teet noin, tartutan alasuojuksiisi paiseruton!
Sen jäljiltä haaruksiisi ei jää mitään raavittavaa! Tuliko selväksi?
Hyvä. Hyvää yötä, Bosworth. Nuku hyvin.
- Isäni oli lentäjä. - Hän oli konekivääriampuja.
Jos hän oli lentokoneessa, hän oli lentäjä.
- Oliko isä isokokoinen? - En koskaan nähnyt häntä pystyssä.
Kerron siitä sinulle joskus. Tälle kurssille sinun on turha mennä.
Teksti on tylsää ja Stewart Percy vieläkin tylsempi. Olin nukahtaa.
- Ehkä hän ei kuollut. - Kuka?
- Isäni. - Kyllä hän kuoli.
Mytologia... Tarkistan sen kurssin ensi viikolla.
- Long Ranger kuoli. - Hänen nimensä on Lone Ranger.
Hän kuoli. Hän ei kuitenkaan kuollut oikeasti. Kaikki vain luulivat niin.
Ehkä minunkaan isäni ei kuollut oikeasti.
Sairaanhoitaja tietää nämä asiat. Kyllä hän kuoli.
Lennänkö minä joskus niin kuin isä? Minä muistan joskus lentäneeni.
- Kun olit pieni, heitin sinua ilmaan. - Minä muistan sen.
Minä lensin viime viikolla isän kanssa.
Lähdetkö nukkumaan vai jäätkö pohtimaan omituisia ajatuksia?
Jään vielä vähäksi aikaa pohtimaan omituisia ajatuksia.
- Nähdään aamulla. - Jos olen vielä täällä.
- Et sinä oikeasti tarvitse isää. - Kaikilla muilla lapsilla on isä.
Haluatko ientulehduksenkin, jos kaikilla muilla on?
- Olen kyllästynyt tuohon vastaukseen. - Ja minä sinun kysymyksiisi.
Minä, isä
- Tiedän, miten vauvoja tehdään. - Niin minäkin.
Mistä sinä sen tiedät? Eihän sinulla edes ole isää. Minä opetan sinulle.
Se alkaa näin...
Päätäni särkee. Voi pääparkaani! Ei tänään!
- Nyt sinun pitää riisua vaatteeni. - Ihanko totta?
Sinun pitää myös sanoa: "Päätäsi särkee joka ikinen ilta."
- Ei tänään. Päätäni särkee. - Päätäsi särkee joka ikinen ilta!
Ei, Bonkers! Lopeta!
- Cushie! - Lopeta, Bonkers!
Bonkers!
Oletko sinä kunnossa, poika?
- Mitä tapahtui? - Bonkie puri Garpia!
Puriko Bonkie Garpia?
Ainakin koiralla on hyvä maku, vai mitä?
Sattuuko sinuun? Bonkersia ei kannata kiusata.
Kipaisehan kotiisi siitä.
Äitisi on sairaanhoitaja. Hän hoitaa sinut kuntoon.
- Mitä tapahtui? - Bonkie puri Garpia. Tulkaahan sitten.
Tule syömään, Pooh!
Äiti!
- Mitä on tapahtunut? - Bonkers puri minua!
Se puri korvannipukkasi irti!
- Mr Percy sanoi, että maistun hyvältä. - Vai niin.
Paikka, Bonkie. Hyvä koira.
Hymyä huuleen, Cushie!
Hymyile, Pooh! Kaikki ystävämme näkevät tämän kuvan.
Hymyä siis huuleen. Näyttäkää iloisilta.
- Hymyile nyt hemmetissä! - Jos et hymyile, et pääse naimisiin.
Perhana sentään!
- Poikani ei ole koiranruokaa! - Bonkers vain innostui vähän liikaa.
- Samoin minä. Missä Bonkers on? - Miksi kysyt?
Annan sille sellaisen ruiskeen, ettei se pure enää ketään.
- Auttaako ruiske siihen? - Usko pois. Se vie siltä hengen.
Pidä koirasi kiinni, tai se on kohta kuollut kuin kivi!
Ala tulla, Garp!
- Jalkapallo ei tule kysymykseenkään. - Äiti!
Se asia on loppuunkäsitelty.
- Hyvää päivää, dekaani Blodger. - Päivää, Jenny.
Hei, Garp. Aloitatko sinä syksyllä koulun?
- Menemme ilmoittautumaan urheiluun. - Minkä lajin valitset?
- En tiedä. - Koripallon.
Pärjäät varmaan hienosti. Lykkyä tykö.
- Miksi en saa itse valita lajia? - Olet liian nuori. Koripallo on paras.
Olen liian lyhyt pelaamaan koripalloa.
- Hei, Garp! Tuletko leikkimään? - Tulen.
Et mene! Cushie ei ole sinulle sopivaa seuraa.
Vielä kerran. Sama kaveri alle!
Kymmenen sekuntia!
Viisi, neljä, kolme, kaksi...
Se riittää. Menkää suihkuun.
Terve, Garp!
Miksi koripalloilijasta ei voi tulla isää?
Hänen heittonsa menevät sukkaan!
Mitkä ovat rintsikat? Ne pitävät muhkeat munkit kurissa.
Mitkä ovat sukkanauhaliivit? Ne pysäyttävät piukeat pippelit.
Isälläni oli kypärä. Hän oli lentäjä.
- Osaatko sinä lentää? - En.
Garp!
Miksi joulupukista ei voi tulla isää? Hän tulee savupiippuun.
Mitä sinä täällä teet, Garp?
Huomenna on kilpailu, joten älkää tumputtako tänä iltana.
- Haluan tehdä samaa kuin he. - Elukat!
Garp! Garp!
Äiti!
Äiti! Auta minua!
- Dekaani Blodger! - Garp on katolla!
- Minua pelottaa! - Minä olen tässä, Garp.
Minä tulen hakemaan sinut. Pidä lujasti kiinni.
Hakekaa patjoja pehmentämään pudotusta!
- Minä halusin lentää! - Minä ymmärrän.
Ei se mitään. Ojenna jalkasi.
Laittakaa patjat seinän viereen, jotta hän putoaa niiden päälle.
Ojenna jalkasi minulle. Vähän vielä. Juuri noin.
Sain otteen sinusta. En päästä irti. Sinulla ei ole hätää.
Ota varovasti jalkasi pois vesikourusta.
Hyvä poika. Siirrä jalkasi.
Minä otan sinut vastaan!
Miss Fields!
- Mitä teemme dekaani Blodgerille? - Viekää hänet sairasosastolle.
Sinä se hankkiudut aina vaikeuksiin.
- Onneksi sain pojan kiinni. - Niin, viime hetkellä.
- Mitä hän teki katolla? - Hän leikki kuollutta isäänsä.
Minäkin halusin isäksi, mutta en mennyt koskaan naimisiin.
En minäkään.
Halusin aina lapsen. Olisin hankkinut lapsen yksin-
- mutta Jumala tai mikä lie... Siihen tarvitaan miestä.
Miehet ovat himon riivaamia. Te olette jo ohittanut sen vaiheen.
Ette voi vielä nousta. Saitte pahannäköisen kuhmun.
Joka tapauksessa... Oli sota, ja minä olin sairaanhoitaja.
Kerran hoitoon tuotiin ampuja, joka oli haavoittunut ilmatorjuntatulessa.
Hän oli saanut siruja aivoihinsa ja pystyi sanomaan vain nimensä - Garp.
Jostain syystä hänellä oli jatkuva erektio.
Hän heikkeni jatkuvasti. Lopulta hän pystyi sanomaan enää "arp".
Tajusin, ettei hän eläisi enää kauan. Hänellä oli kuitenkin jatkuva erektio.
Ymmärrän. Minä tästä...
Ei vielä! Teidän täytyy levätä.
Joka tapauksessa...
- Mihin minä jäinkään? - Hänellä oli jatkuva erektio.
Kiitos.
Hän oli kuolemaisillaan, ja minä halusin lapsen.
Se oli tilaisuuteni hankkia lapsi ilman aviomiestä.
Yhtenä yönä, kun potilaat nukkuivat, menin hänen luokseen.
Hän nukkui, mutta hänellä oli jälleen erektio.
Riisuin alushousuni ja kiipesin hänen päälleen. Hän heräsi.
Hän sanoi ainoan sanan, jonka kuulin hänen sanovan nimensä lisäksi: "Hyvä".
Siinä ei mennyt kauan. Se kerta riitti.
Te raiskasitte hänet! Raiskasitte kuolevan miehen!
- Oletteko kunnossa? - En! Olen!
Minun täytyy mennä kotiin. Kiitos avusta.
Jo on aikoihin eletty... Hyvää yötä.
Sitten hän kuoli.
Hän tosiaan kuoli.
Ihanko oikeasti?
Heittäisitkö minua ilmaan niin kuin ennen?
Olet jo liian iso sellaiseen.
Nyt sinullakaan ei ole isää.
Niin se vain on. Jokainen meistä kuolee.
Vanhempani kuolivat, isäsi kuoli. Kaikki kuolevat.
Minäkin kuolen joskus. Samoin sinä.
Tärkeintä on elää ennen kuin kuolee.
Se voi olla todellinen seikkailu. Elämä!
Garp! Varo pohjavirtausta!
Pohjavirtaus! Varo pohjavirtausta!
Hei.
Hei taas.
- Toivottavasti en häiritse sinua. - Et.
- Tämä on varmaan häiritsevää. - Ei minusta.
Paljonko sinä painat? 51 kiloako?
- 52 kiloa. - Hauska tutustua.
70 kiloa. Laihdutan 67 kiloon. Anteeksi tuo hiki.
Nimeni on T. S. Garp. T. S. Tarkoittaa Tavattoman Seksikästä.
Ennen se tarkoitti Tavattoman Säälittävää, mutta muutin sen.
- Minä olen Helen Holm. - Uusi painivalmentajammekin on Holm.
- Hän on varsinainen orjapiiskuri. - Hän on isäni.
Minä olen hänen tyttärensä. Olemme samaa tiimiä.
Pärjäile.
Senkin idiootti!
Keskittymistä...
Anna palaa, Garp!
Näytä sille, Garp!
Ernie... Onneksi olkoon. Voititte kaadoilla.
- Ne ovat meidän heikkoutemme. - Kiitos, Tom.
Hienoa, Ernie.
- He voittivat kaadoilla. - Ja selätyksillä.
Mr Holm.
Tajusitteko te, mitä äsken tapahtui?
Garp ei oikein keskittynyt aluksi, mutta...
- Se oli himoa. - Anteeksi?
Himoa. Teillä on tytär, minulla on poika.
- Hän on mukava poika ja hyvä painija. - Ja himon riivaama.
Hän himoitsee tytärtänne.
En ole huolissani. Helen pitää huolen itsestään.
- Sehän on vain luonnollista. - Niin ovat sairaudetkin.
Pitäkää tytärtänne silmällä.
- Hei, Garp! - Cushie...
- Mitä sinä teet kotona? - Tulin käymään. Olen tyttökoulussa.
- Tulin katsomaan teitä poikia. - Mitä sinulle kuuluu?
Päätäni särkee kamalasti...
- Nähdään! - Pärjäile.
- Häiritsenkö sinua? - Taidat pitää häiritsemisestäni.
- Luet aika paljon. - Olen aina lukenut paljon.
- Voit pilata silmäsi. - Ne ovat jo pilalla.
Odysseus... Tuleeko sinusta kirjailija?
- Ei ikinä! - Ehkä sinusta tulee kirjailijan vaimo.
Jos menen joskus naimisiin, menen naimisiin kirjailijan kanssa.
- Etkö mene naimisiin painijan kanssa? - En. Siitä voit olla varma.
Ellei hän satu olemaan myös kirjailija. Oikea kirjailija.
Kuten Joyce, vai? Hän ei pystynyt elättämään perhettään kirjoittamalla.
- Oletko lukenut hänen kirjojaan? - Olen. Hän oli myös hyvä laulaja.
Hän osallistui 21-vuotiaana Feis Cheoil -musiikkikilpailuun.
Hän tuli tenorien sarjassa toiseksi. Tiedätkö, kuka voitti?
John McCormack.
Pukeudutko aina verryttelypukuun?
Yritin vain kuvitella, miltä näyttäisit ilman sitä... siis mekossa.
Minä kuvittelen paljon. Se kuuluu kirjailijan koulutukseeni.
Hyvää yötä, Garp!
Herra jumala...
Sinulla ei ole oikeutta kirjoittaa minusta niin kauan kuin olen elossa!
Se aihe kuuluu minulle. Saatan kirjoittaa itse omasta elämästäni.
- Minulle ei ole tapahtunut mitään. - Keksi sitten jotain.
Hyvää yötä, kulta.
Nuku hyvin.
- Mistä tiedät haluavasi kirjailijaksi? - Minä vain tiedän sen.
- Mistä aiot kirjoittaa? - Elämästäni, kunhan saan kokemuksia.
Kirjoitat, menet naimisiin Helenin kanssa, ja hän lukee. Sitäkö haluat?
Siinä tapauksessa annan sinulle kirjoittamisen aihetta...
Tämä on juuttunut. Onko tämä ensimmäinen kertasi?
- Ei. - Arvasin sen!
- Onko sinulla se? - Mikä?
- Etkö sinä pidä kiinni siitä? - Tarkoitan "hansikasta".
Minä en halua lapsia. En tee sitä ilman "hansikasta".
Tarkoitat siis kumia!
Pooh?
Garp-raukka! Sinähän olet aivan räjähtämäisilläsi.
ELÄMÄNI
Helen!
Olen ihan kannoillasi, Helen! Mitä nyt?
Katso eteesi!
Helen! Novellini!
Tämä on ensimmäinen novellini. Kirjoitin sen sinulle.
Kirjoititko sen minulle? Mitä Cushie siihen sanoo?
Cushieko? En usko, että hän piittaa vakavasta kirjallisuudesta.
Enpä tiedä. Minun nähdäkseni hänellä oli terävä pää.
Meillä ei ole paljon aikaa, Helen! Sukuni miehet kuolevat nuorina!
Muutan New Yorkiin ja ryhdyn oikeaksi kirjailijaksi!
Voi luoja...
Bonkers...
Anna se paperi minulle.
Anna se paperi tänne, karvainen rakinkuvatus!
Mokoma raukkis! Jos olisin koira, olisit jo kuollut!
- Mitä tapahtui? - Riitelin Helenin kanssa.
Sitten törmäsin Bonkersiin.
Haluan muuttaa New Yorkiin ja ryhtyä kirjailijaksi.
Minunkin mielestäni meidän pitäisi lähteä täältä.
- Muutatko sinäkin? - Minäkin voisin kirjoittaa siellä.
- Mikä tämä on? - Bonkersin korva. Tai pala siitä.
Garp! Oletko sinä siellä?
- Mitä asiaa? - Mitä se äpärä teki koiralleni?
Joka puolella on verta, ja koira makaa talon alla piilossa!
Garp puri Bonkiea.
Appelsiineja, hedelmiä, vihanneksia. Tarvitsemme vielä voita, maitoa ja...
kahvia.
Ja... siirappikin on loppu.
- Onko tuo uutta muotia? - Ei, vaan maailman vanhin ammatti.
Ovatko nuo huoria?
- Mistä sinä sen tiedät? - Kirjailijan vaistolla.
Haluan puhua jollekulle heistä. Haluan esittää muutaman kysymyksen.
- Haluan kysyä häneltä himosta! - Äiti...
Voi veljet...
Minun nimeni on Jenny Fields. Oletko sinä prostituoitu?
- Entä sitten? - Äitini ja minä kävelimme ohi...
- Äitisikö? - Maksan mieluusti.
- En suostu mihinkään pervoon. - Äiti haluaa vain puhua.
Mikä on tavallinen taksasi? Riittääkö kymmenen dollaria?
Paljonko heidän taksansa on? Annan sinulle 20 dollaria.
Mennään johonkin juomaan kahvit ja juttelemaan.
- Tarjoatko sinä kahvin? - Tietenkin.
Olkoon sitten.
- Mennäänkö jo, äiti? - Tunnetko sinä mitään?
- Saatko siitä nautintoa? - En työtä tehdessäni. Tai joskus...
Miksi luulet miesten pitävän sinusta? Miksi sinä pidät hänestä?
- Hän on kivannäköinen. - Mikä hänessä viehättää sinua?
En tarkoita vain hänen sukuelimiään. Mikä muu hänessä vetoaa sinuun?
- Kokonaisuus. - Miltä tuntuu olla haluttu?
Onko se sinusta halventavaa, vai halventaako poikani vain itsensä?
En tiedä.
Haluatko häntä? Haluatko häntä samalla tavalla kuin Heleniä?
Haluaisit varmaan maata hänen kanssaan. Haluaisitko?
Tietenkin haluaisin.
Hyvä on.
Äitisi saa kyllä maksaa, mutta en halua häntä mukaan.
Hän ei saa tulla katsomaan. Olen yhä katolilainen, usko tai älä.
En aio tulla katsomaan. Olen kuullut jo tarpeeksi.
Tee, mitä haluat tai mitä sinun täytyy tehdä.
- Älä anna minulle rahaa täällä! - Miksi en?
- Se on laitonta. - Miksi?
Miksei hän saisi käyttää vartaloaan niin kuin haluaa?
Nähdään myöhemmin.
Hyvää yötä. Kiitos paljon.
- Äitisi on tosi outo. - Niin voi sanoa.
SEKSUAALISESTI EPÄILYTTÄVÄ
Äiti?
- Mitä sinä teet? - Kirjoitan.
- Mistä aiheesta? - Ei kuulu sinulle.
Olet valittanut siitä lähtien, kun tulimme tänne.
- Olisi pitänyt jäädä Chicagoon. - Lopeta jo, Rachel.
Älä puhu minulle tuolla äänensävyllä, Stephen!
Tuokaa patjoja alle pehmentämään pudotusta!
Hyppää! Anna mennä!
Herra jumala... Stephen!
Rachel?
Muistatko, millaista oli Chicagossa?
Muistatko nämä, Rachel? En halua näitä enää.
Tule alas, Stephen!
Varokaa!
LOPPU
Mitä sanot?
Se on...
vähän ohut.
- Määrä ei ole ratkaisevaa. - Onneksi! Tämä riittää minulle.
- Tuo ei ole kovin taiteellista. - Minä en olekaan taiteilija.
Minä haluan taiteilijaksi. Haluan kuulla mielipiteesi siitä.
En tainnut oikein ymmärtää sitä.
Miehellä oli taikahansikkaat.
Hänen tarvitsee vain koskettaa vaimoaan, niin tämä tulee iloiseksi.
Hän saa itkevät lapset hymyilemään, mutta ei pysty tuntemaan heitä.
Hän pystyy hansikkaillaan torjumaan kuoleman, mutta hän ei tunne elämää.
Kun hän riisuu hansikkaansa, hän kuolee.
Hän tuntee vihdoin elämän pudotessaan kuoleman syliin.
Minä pidän siitä. Jos se tarkoittaa sitä, pidän siitä.
- Saanko nähdä sinun kirjasi? - Et. Minun täytyy mennä.
- Epäreilua. Minäkin näytin omani. - Et leiki nyt lääkäriä Cushien kanssa.
- Minulla on tapaaminen. - Ketä tapaat?
- "Kenet." - Kenet tapaat, äiti?
Tämän kustantajan. Annan hänen julkaista kirjani.
- Siis "annat julkaista"? - Mikä ettei? Ota tuo mukaasi.
Ala tulla!
"Tässä irstaassa maailmassa nainen on joko jonkun vaimo tai huora."
- Olen sitä mieltä. Ettekö te ole? - Enpä ole koskaan ajatellut asiaa.
- "Garp." Kuuluuko tämän olla Garp? - Kyllä vain. Garp.
Et kai sinä kirjoittanut minusta, äiti?
- Sinä olet osa elämääni. - Kun minä halusin kirjoittaa...
- Poikani on myös kirjailija. - Kirjoitan novelleja.
Seksuaalisesti epäilyttävä.
Halusin tehdä työtä ja elää yksin. Olen siis seksuaalisesti epäilyttävä.
Halusin lapsen, mutta en halunnut jakaa elämääni kenenkään kanssa.
Sekin teki minusta seksuaalisesti epäilyttävän.
- Halusin ilmaista sisäistä... - Minä soitan teille.
Minäkään en saanut kirjoittaa sinusta!
Hyvä luoja...
Mene pois!
Se on...
niin surullinen.
- Ihanko totta? - Niin surullinen!
Loistavaa! Tarkoitan, kiitos.
Se on surullisin tarina, jonka olen koskaan lukenut.
- Mahtavaa! Olen niin onnellinen! - Ja minä olen niin surullinen.
Tarina julkaistaan aikakauslehdessä.
Äidin kustantaja sanoo julkaisevansa ensimmäisen romaaninikin.
- Tuleekohan minusta oikea kirjailija? - Varmasti tulee!
Sinä sanoit meneväsi naimisiin vain oikean kirjailijan kanssa.
Niin sanoin.
Sitä minä juuri haluan.
Niin minäkin.
Kuvottavaa! Joka ikinen New Yorkin kirjakauppa näyttää tältä.
Mitä äitini muka tietää himosta? Hän ei ole koskaan tuntenut sitä.
Sama kuin kasvi kertoisi nisäkkään vieteistä.
- Kyse on oikeasta ajoituksesta. - Luulin, että kirjoittamisesta.
Kustannusalalla tärkeintä on oikea ajoitus.
Kirja raivostuttaa ihmisiä. Saan vihaisia kirjeitä sen julkaisemisesta.
Kirja on vaarallinen. Sellainen myy.
Olemme aina olleet tavalla tai toisella epäilyttäviä.
Olemme olleet epäilyttäviä "heikompana" sukupuolena.
Olemme olleet epäilyttäviä, jos emme ole olleet tarpeeksi heikkoja.
Älykkäiden naisten-
- on epäilty peittelevän puutteellista naiseuttaan älykkyydellään!
Tiedätkö, mikä tässä on pahinta? Se, että hän kirjoitti minusta.
Minut tunnetaan Jenny Fieldsin äpäränä.
Hauska tavata jälleen.
- Miten menee? - Hyvin, kiitos vain.
- Kiitos vain kaikesta. - Se nyt ei ollut mitään.
- Olenko mukana kirjassa? - Tavallaan.
Sitten luen tämän.
Äidistäsi tulee erittäin rikas ja hyvin kuuluisa.
- Ymmärrän sen. - Et taida.
Olet loistava kirjailija. Olen ylpeä saadessani julkaista romaanisi.
Äitisi kirjoitti poliittisen manifestin. Hän on kulttihahmo!
Kirjoittaisitteko siihen viestin miehelleni?
"Lapset ovat koulussa, koira on pihalla ja minä olen häipynyt iäksi."
- Teidän on paras kirjoittaa se itse. - Kiitos. Sen teen.
Emme ole pieniä emmekä heikkoja vaan voima, jota ei voi sivuuttaa!
Amerikan naiset ovat viimein löytäneet sankarittarensa: Jenny Fieldsin!
Amerikan miehet saavat pian nähdä, mitä se tarkoittaa!
- Äiti! - Olen kunnossa!
Emme yleensä löydä näin ihania taloja näin rauhalliselta alueelta.
Eikö tämä olekin ihana katu?
Täällä on upeat maisemat.
Tämä on ihastuttava talo. Juuri sopiva tuoreelle avioparille.
- Hoidamme myös rahoituspuolen. - Äitini maksaa talon.
Hän on nykyään oikea yritys.
Mitä sanot, Helen? Tuntuuko tämä kodilta?
Se on lähellä collegea, jossa opetan.
Ja lähellä kauppaa, jossa käyn ostoksilla.
Ihan kuin meillä! Minä teen töitä, ja mieheni puuhailee kotona.
Minun mieheni ei "puuhaile". Hän on kirjailija.
Hänen romaaninsa julkaistiin juuri. T. S. Garpin Vitkastelu.
Oletteko Jenny Fieldsin äpäräpoika? Rakastin äitinne kirjaa!
Minä ostelen niitä ja mieheni polttaa ne.
Tekin siis kirjoitatte? Sepä mukavaa.
- Olette varmaan ylpeä äidistänne. - Olen hänestä hyvin ylpeä.
- Miten teidän kävi siellä alhaalla? - Olemme kunnossa.
- Oletteko te kunnossa? - Olen.
- Saanko käyttää puhelinta? - Jos vain löydätte sen.
Otamme tämän talon.
Tähän taloon tuskin koskaan enää törmää lentokone.
Olemme turvassa täällä.
- Mikä sinua vaivaa? - Ei mikään.
Jokin painaa mieltäsi.
Kukaan ei osta kirjaani.
Nyt kirjoitan toista kirjaani, eikä kukaan osta sitäkään.
Luin juuri Times Magazinesta...
että äitini kirja on käännetty apassiksi.
Edes Shakespeareä ja Dickensiä ei ole käännetty apassiksi.
Hän osui ajan hermoon.
Arvostelijat tyrmäsivät hänen kirjansa. Sinun kirjaasi ylistettiin.
En tarvitse arvostelijoita vaan ison lukijakunnan.
Yksi oppilaani puhui tänään sinusta. Hän ei tiennyt, että olet mieheni.
- He puhuivat Taikahansikkaista. - Mikä oli tuomio?
He rakastivat sitä. Yksi heistä kutsui sitä pienoisromaaniksi.
- Pidän siitä lapsesta. - Pidät varmasti eräästä toisestakin.
- Millainen hän on? - En tiedä vielä.
- Onko hän hiljainen? - Todella hiljainen.
Hän on todella nuori. Ihan pentu.
- Kutsuin hänet tapaamaan sinua. - Milloin?
Hänen pitäisi tulla seitsemän ja puolen kuukauden kuluttua.
Älä itke. Minunhan tässä pitäisi itkeä.
Saan tehdä täällä kaiken: kokkaan, siivoan, itken...
Hän on siis täällä sisällä?
Siellä sisällä on mukavaa. Minä tiedän sen.
Suloinen heppu, vai mitä?
Meidän lapsemme...
Minun täytyy suudella lastamme.
No niin, Duncan. Sano "isi". Se on helppoa. I-si.
Kuka tahansa osaa sanoa "äiti". Älä kiusaa minua. Sano "isi"!
Tässä on Technical Sergeant Garp. Yritä edes.
Pystyt kyllä siihen. Sano "isi"!
Hei! Odota!
Pysähdy!
Tällä alueella asuu paljon lapsia, jotka eivät osaa olla varuillaan.
Meidän täytyy varoa heitä. Ajetaan rajoitusten mukaan...
Saakelin paskiainen!
Täällä on aina vain enemmän väkeä. He käyttävät äitiä hyväkseen.
- Keitä nämä ihmiset ovat? - Kuokkavieraita.
Näin käy, kun on rikas ja kuuluisa. Siksi olenkin vältellyt sitä.
Onpa ihana nähdä sinua! Näytät todella hyvältä.
Helen! Hei, kultaseni.
Hei, Duncan.
Saisiko isoäiti halin?
- Sano "isoäiti". - En.
Tulkaa sisään. Vien teidät toiseen kerrokseen.
Hei!
- Kuka tuo on? - Äiti esitteli meidät kerran.
Oletko saanut tännekin valkoiset seinät niin kuin sairaalassa?
Tulkaa, niin näytän teille huoneenne.
Hei. Minä olen T. S. Garp.
HEI
Älä koske minuun!
- Ei ole mitään hätää, kultaseni. - Hän koski minuun!
- Minä vain kosketin häntä. - Hän ei siedä miehen kosketusta.
Onpa hänellä vaikeaa. On hankala välttää ihmisten kosketusta.
Niin on. Siksi hän onkin täällä.
- Minun nimeni on Roberta. - Minä olen Garp.
Sinähän olet Jennyn poika!
Luin juuri romaanisi. Se oli minusta loistava.
- Mitä tapahtui? - Garp vain pelästytti Alicen.
- Minä vain kosketin häntä. - Ei se mitään.
Kaikki on hyvin. Palatkaa takaisin puuhiinne.
Barbara! Kaikki on hyvin.
- Olen pahoillani. En tiennyt. - Hän on poikani.
- Mikä häntä vaivaa? - Hän on ellenjamesilainen.
- Etkö tiedä, mitä se tarkoittaa? - Onko hän vannonut vihaisuusvalan?
- Hänellä ei ole kieltä. - Mitä tarkoitat?
Hänellä ei ole kieltä. Se on leikattu irti.
Se leikattiin tarkoituksella sen tähden, mitä Ellen Jamesille tapahtui.
Kaksi miestä raiskasi 11-vuotiaan Ellenin ja leikkasi hänen kielensä.
Joukko naisia perusti seuran Ellenin kunniaksi.
- Kieltäytyvätkö he siis puhumasta? - Eivät. Heillä ei ole kieltä.
He ovat leikanneet kielensä irti protestoidakseen Ellenin kohtaloa.
- Ovatko he leikanneet omat kielensä? - Ovat.
- En halua kuulla tuollaista paskaa! - Sinulta ei juuri heru myötätuntoa.
Säälin sitä raiskattua pikkutyttöä, mutta tämä on itsensä silpomista.
Pitäisikö minun kenties leikata kullini irti?
HYVÄ AJATUS
Minullakin on hyvä ajatus. Leikkaa sinä...
- Jessus sentään! - Älä suotta pahenna tilannetta.
- Talo on täynnä... - Tiedän, tiedän.
Kaikilla täällä on haavoja, jotka eivät parane.
Äitisi yrittää parantaa heidät. Hän on ihana ihminen.
Tulitko tapaamaan jotakuta? Vaikutat paikan ainoalta normaalilta ihmiseltä.
Enpä tiedä...
Tämä kuulostaa typerältä, mutta... Olenko nähnyt sinut jossain?
Pidätkö jalkapallosta? Sitten olet ehkä nähnyt minut. Pelasin Eaglesissa.
Olin numero 90. Robert Muldoon.
- Minulla oli mainiot kädet. - Niin oli.
- Hei sitten, Helen. - Hei vain, Roberta.
Saako isoäiti suukon?
- Sanoisitko: "Hei sitten, isoäiti"? - Hei sitten, isoäiti.
Hän sanoi sen.
Koska on laskettu aika?
- Mistä arvasit? - Kyllä sairaanhoitaja tietää.
- Helen on raskaana. - Eikä ole.
Kyllä hän on.
Sehän on ihanaa!
- Hyvää matkaa. - Kiitos.
Soitan sinulle, kun pääsemme kotiin.
- Hei sitten, kultaseni. - Minä tein sen taas!
Jos se on tyttö...
Hei sitten!
- Eikö ollutkin kivat halloween-juhlat? - Minä pelkäsin kuolemaa.
- Se oli pelkkä naamiaisasu. - Kukaan ei pelkää karhuja.
- Karhut eivät pelkää ketään! - Paitsi kuolemaa.
Mikä on hutkijakoulu?
Äiti sanoo, että hän opettaa hutkijakoulussa.
Se on sellainen koulu, jossa hutkitaan, jos sieltä lintsaa.
- Kenen kanssa äiti juttelee? - En tiedä. Mitä luulet?
- Hittolainen, Duncan! - Pelästyitte! Pelästyitte!
- Mitä täällä tapahtuu? - Walt pelkää kuolemaa.
- Eihän pelkää. - Kyllä pelkään.
- Roberta soitti. - Toivottiko hän hyvää halloweenia?
- Meidän pitäisi kutsua hänet tänne. - Minä kutsuinkin.
Älkää kirjoittako niihin nimiänne.
Kirjoittakaa vain, miksi valitsitte kirjallisuuskurssin.
Nimettömyys edistää rehellisyyttä.
Tämä riittää tältä erää. Nähdään tiistaina.
KOSKA HALUAN RUVETA RAKASTAJAKSENNE
Michael Milton.
Pahinta on, että haluaisin saada lapsia, mutta en voi.
En saa adoptoidakaan lasta.
Jenny auttaa minua. Hän valittaa oikeuteen.
- Rakastan lapsia. - Niin minäkin.
Jos olisin tiennyt sen aikaisemmin, olisin tehnyt lapsia ollessani mies.
- Duncan ja Walt ovat hulluina sinuun. - Tiedät, miten paljon pidän heistä.
Mikä on hätänä?
Tämä johtuu vain hormoneista.
No niin...
Tuo pirulainen!
Pysähdy!
Tuolla oli stopmerkki! Sen vieressä pitää pysähtyä!
Tiellä olisi voinut olla lapsia tai raskaana olevia naisia!
Garp!
Olemme sivistyneitä ihmisiä, jotka noudattavat sääntöjä!
- Mitä sinä teet, Roberta? - Lopeta!
Mitä tuo oikein oli?
- Hän on terrorisoinut meitä vuosia. - Etkö vähän ylireagoi?
Voi helvetti!
Se pirulainen ajoi taas pysähtymättä stopmerkin ohi.
Käännytät ihmisiä sivistyneiksi aika rajuin ottein.
Olet perinyt äidiltäsi vain kyvyn ärsyttää ihmisiä.
Olipa surkea elokuva.
Rakastan surkeita elokuvia. Pidän tuon elokuvan tekijästä.
Kunpa minulla olisi ystäviä, jotka kirjoittavat surkeita kirjoja.
Ikkuna on täynnä sinun kirjojasi. Mitä siitä sanot?
Hei, opettaja.
Kuka se oli?
Yksi oppilaistani.
Onko sinun pakko tehdä näin?
- Se tuntuu siltä kuin lentäisi. - Se on vaarallista ja typerää.
- Odota täällä lapsenvahtia. - Selvä.
Luen parhaillaan tätä.
- Mitä pidät siitä? - Se on ihana. Todella surullinen.
Olen lukenut kaikki kirjanne, mr Garp.
Mitä T. S. tarkoittaa?
Tavattoman Surullinen.
Se tarkoitti ennen Tavattoman Seksikästä, mutta se muuttui.
- En sanoisi niinkään. - Niinkö?
- Kuinka vanha sinä olet? - Kahdeksantoista.
Kahdeksantoista...
Sitä seksikkäämpää sanaa ei olekaan.
Kuinka vanha te olette?
Kolmekymmentä.
Kolmekymmentä...
Se on tuhma ikä!
Oletko sinä tosiaan kahdeksantoista?
Vannon sen.
Olisinpa tuntenut sinut, kun olit 15-vuotias. Tai kun olit 5-vuotias.
Kunpa olisimme varttuneet yhdessä.
Olisin nähnyt, kuinka sinulle kasvoi rinnat.
Saat nähdä, kun rintani alkavat riippua ja hampaani putoilla.
Se ei ole aivan yhtä jännittävää, mutta...
Nuoruutemme on mennyt, vai mitä?
Mitä siitä sanot?
Olen kolmekymppinen.
- Se on tuhma ikä. - Miten niin?
En tiedä.
- Meidän pitäisi varmaan muuttaa. - Miksi?
Pääsisimme kauemmas ydinvoimalasta ja hulluista kaahareista.
- Vieraista ihmisistä. - Mistä vieraista?
Meille ei ole käynyt niin, mutta väliimme voi tulla muita ihmisiä.
Viettelitkö sinä sen lapsenvahdin?
Voi luoja! Tuo loukkasi minua.
- Olen pahoillani. - Parasta ollakin.
- Rakastellaanko? - Ei.
- Luuletko, etten halua? - Minä en halua.
- Minä todellakin haluan. - Minä en halua. En todellakaan.
Haluan lukea tämän novellin loppuun.
Luet toista kirjailijaa. Petät minua. Vieras on tullut väliimme.
Mustaa lunta. Kiintoisaa.
Onko hänen nimensä Michael Milton? Kuulostaa homobaarin jätskiannokselta.
Mansikkapyörre, suklaayllätys, Michael Milton.
Hän ei ole homo eikä kirjoita läheskään yhtä hyvin kuin sinä.
- Kirjoittaako hän surullisia juttuja? - Tuskin.
Hän suorittaa ylempää tutkintoa. Hän on lahjakas, mutta...
Mitä?
En tiedä.
Kenties nuori.
Hän on vain liian nuori.
Hyvin lahjakas mutta nuori.
- Kuinka nuori? Seitsemäntoistako? - Ei, hän ei ole seitsemäntoista.
Kahdeksantoista? Yhdeksäntoista?
- Onko hän alle 20-vuotias? - En tiedä.
- Mennään katselemaan lapsia. - Katselimme heitä eilen illalla.
Minusta tuntuu, että meidän täytyy katsella heitä. Meidän molempien.
Hyvä on. Mennään sitten katselemaan lapsia.
- Se on todella mahtavaa. - Mikä?
Isänä oleminen. Aviomiehenä ja isänä oleminen. Se on upeaa.
En koskaan kirjoita mitään noin kaunista.
Olen luonnonlahjakkuus vain kahdessa asiassa:
Painissa ja perheenisänä olemisessa.
Tulehan, perheenisä.
Apua! Apua!
- Haavoituit! Sinusta tulee paha! - Sellaiset ovat säännöt.
Olet häpeäksi omillesi!
Hetkesi on koittanut, sir Saasta. Kostan sinulle setäni kuoleman.
- Sinä ja kuka muu? - Minä ja hän. Oletko valmis, sir Walt?
- Olen valmis, sir Duncan. - Hyökkäykseen!
Mikä hätänä, Walt?
Te kaksi saatte aina kuolla. Minä en saa koskaan.
- Jonkun täytyy pelastaa neito. - Minäkin haluan kuolla.
Kuolinkoureissaan sir Saasta pääsee ryömimään miekkansa luo-
-ja onnistuu heittämään sen.
Anteeksi vain, mutta minun täytyy mennä ottamaan paisti uunista.
- Älkää valittako, jos haluatte syödä. - Vainajat eivät syö.
- Vainajat eivät myöskään valita. - Minun täytyy lähteä. Hei sitten.
- Etkö voi jäädä? - Tapaan erään sydäntenmurskaajan.
Hän on nuori ja komea. Mitä muuta voisin tehdä?
Ehkä siitä tulee tällä kertaa jotain.
Olen parantumaton romantikko sovinistisessa maailmassa. Heippa!
- Onko teillä ongelmia? - Siltä vaikuttaa.
Saanko tarjota teille kyydin?
Mihin ajetaan?
Onko asuntosi siisti?
Melko siisti.
Jos joku saa tietää tästä, juttu loppuu siihen.
- Tämä on pieni kaupunki. - Ei niin pieni.
Makaat Marge Tallworthin kanssa. Hän opiskelee draamaa.
Niin pieni tämä kaupunki on.
- Opettaja on lukenut läksynsä. - On hauskaa, kun kutsut minua siksi.
Se korostaa ikäeroamme ja muistuttaa minua siitä, miksi teen näin.
Ei täällä.
Vain asunnossasi. Vain, jos siellä on siistiä.
Tänään on ollut mukava päivä. Lapset olivat koulussa ja sinä töissä.
Sitten lapset ja minä leikimme Robertan kanssa.
- Me voitimme, äiti. - Me tapoimme hänet!
Sitten keksimme, etten ole koskaan kirjoittanut joulutarinaa.
Se oli Duncanin ajatus.
Tarinan nimeksi tulee Lapsi, joka vietti joulun valaan kanssa.
Se kertoo rammasta tytöstä, joka auttaa rantaan ajautunutta valasta.
- Minä saan piirtää kuvat. - Walt tekee kuvituksen.
Oletko huomannut, miten taitava piirtäjä Walt on?
Siitä tulee varsinainen koko perheen projekti.
Joskus päivän aikana voi kokea vaikka mitä tajuamatta elämän kauneutta.
Olen onnellinen, että tajusin tänään elämän kauneuden.
Saatoin jopa kertoa, miten kuolin. Mikä päivä!
43-29!
Alas, valmiina...
Ei taklauksia!
Tämä on todella hieno, Walt. Mitä se sanoo?
- "Y-hyy." - Oletko piirtänyt nämä ihan itse?
Duncan piirsi kulmakarvat. Minä piirsin kaiken muun.
Isäsikin piirteli paljon lapsena. Hän ei ollut läheskään näin hyvä.
Ala tulla jo!
- Miten vanha sinä olet, isoäiti? - Olen vanha kuin taivas.
Ihanko totta?
Sinustakin tulee joskus vanha. "Walt-vaari."
Ei ole yhtään hullumpaa olla vanha. Se on ihan mukavaa.
Voi syödä kakkua ja jäätelöä, eikä hampaisiin tule reikiä.
Koulut on käyty ja jos on onnekas, on paljon, paljon ystäviä-
- ja monia, monia muistoja, joita voi muistella.
Pitäisitkö siitä?
- Saanko mennä uimaan? - Tietenkin saat.
Kunhan et mene syvälle.
Aikalisä!
- Onko heillä uusi perustuslaki? - Heillä on ollut kriisi.
Ellen James kirjoitti heille ja pyysi heitä lopettamaan toimintansa.
- Hyvin tehty! - He päättivät kuitenkin jatkaa.
- Vastoin Ellen Jamesin tahtoako? - Heillä on siihen oikeus.
- Hän lähetti minulle kuvan itsestään. - Tämä on siis se pieni tyttö.
Hän ei ole enää pieni. Hän ei halua kenenkään tunnistavan itseään.
On miehiä, jotka haluaisivat vahingoittaa häntä.
Tyttöparka. Hän tuntee olevansa vastuussa näistä kieltensä repijöistä.
Yrittäisin auttaa häntä, jos vain tietäisin, missä hän on.
Saanko tuon kuvan?
- Miksi? - En tiedä.
Walt! Varo pohjavirtausta! Muista varoa pohjavirtausta!
Miten sen newyorkilaisen tyypin kanssa menee?
Huonosti. Hän sanoo, että hämmennän hänen seksuaalisuuttaan. Ajatella!
Sepä ikävää.
Lähden ensi perjantaina risteilylle kerhon lääkärin kanssa.
Ehkä asiat muuttuvat.
- Herra jumala! - Mitä nyt?
Sain vihaisen kirjeen. Joku toivoo Oakland Raidersin raiskaavan minut.
Äitisi saa tätäkin pahempia kirjeitä.
- Kirjoitatko mitään tällä hetkellä? - En.
Jos osaisin kirjoittaa, oloni voisi olla parempi.
- Mikä sinua vaivaa, Roberta? - En tiedä.
Tämä on kai jonkinlaista naisen vaistoa.
Taidan murehtia turhia.
- Tuletko sinä? - Tulen kohta.
Olkaa hyvä ja käskekää heidän lopettaa! Ellen James
- Tuntuu tylsältä palata takaisin. - Oma koti kullan kallis.
Ei vedessä ole vitsausta. Sinä olet ihan hassu!
Kuulitko sinä, isä? Walt luulee, että vedessä on vitsaus.
"Pohjavitsaus!"
Hutkijakoulu ja pohjavitsaus!
- Walt on mainio tenava. - Niin on, mutta hän ei osaa puhua.
Miten voin auttaa?
Mitä asiaa?
Voi luoja. Olet yksi heistä.
Olet tullut väärään taloon. Nimeni on Garp. Etsit varmaan äitiäni.
Tunnen sen tarinan. Olet tehnyt inhottavan tempun.
En tiennyt, että tiesitte siitä.
Sinähän osaat puhua.
Miksi koripalloilijat eivät voi saada lapsia?
He ovat miehiä.
- Isäkin on mies. - Isällä onkin äiti.
Jos isä olisi koripalloilija, miksi hän ei voisi saada lapsia?
Isä on isä ja äiti on äiti. He saavat yhdessä lapsia.
- Senkin hölmö! Se on vitsi. - Et sanonut, että se on vitsi.
- Missä nenäliinasi on? - Minulla ei ole yhtään.
- Ota tämä. - Miksi me syömme ulkona?
- Koska se on hauskaa. - Me pidämme nyt hauskaa.
Mitä äiti syö kotiin tullessaan?
- Tukkikaa suunne ja syökää. - Tämä on todella hauskaa...
Voi taivas...
- Missä te olette? - Mitä sinä siitä piittaat?
Soita sille tyypille, Helen.
- Soita ja sano, että se on loppu. - Totta kai.
Sano hänelle hyvästi. Ei mitään viimeistä panoa. Soita hänelle.
Tulkaa kotiin. Täällä on kamalaa ilman teitä.
Walt on vilustunut. Tulkaa kotiin.
Mihin "kotiin"? Me menemme elokuviin.
En jaksa nähdä sinua nyt.
Lopettakaa tuo!
Tulemme kotiin myöhemmin, jos tulemme.
Käytän sanaa "koti", mutta se tuntuu aivan vieraalta.
Mene takapenkille siitä!
Kuuntele minua, Michael!
- Et voi tehdä näin, Helen. - Se on loppu nyt.
Haluan tavata sinut vielä kerran. Tulen sinne.
Et voi tulla! Michael!
- Minua ei huvita mennä elokuviin. - Sepä ikävää. Alkakaa tulla.
Tiedätkö mitä? Me taidamme vieläkin pitää hauskaa.
- Haluan tavata sinut, Helen! - Et voi tulla sisään.
Tule autoon kanssani. Toin samppanjaakin.
- En lähde kanssasi mihinkään. - Haluan vain jutella kanssasi.
Anna avaimet minulle, niin tulen autoosi vähäksi aikaa.
Sitten sinun täytyy mennä.
Tulen kohta takaisin.
- Lähdetään. - Elokuva ei ole vielä loppunut.
- Varsinainen macho... - Älä matki Robertaa.
Isoäiti sanoo niin.
- Hys! - Painu helvettiin.
Olen juonut nyt kaksi lasillista samppanjaa. Sinun täytyy lähteä.
Minä en voi.
Minähän sanoin, että jos joku saa tietää tästä, juttu on ohi.
- Panin välit poikki Margen kanssa. - Teit sen liian myöhään.
Ole nyt mies ja häivy täältä.
Ihan kuin olisi veden alla.
Tiedäthän, mikä vedessä vaanii? Hirvittävä pohjavitsaus!
Jos voisimme tehdä sen vielä yhden kerran...
Meidän ei tarvitse poistua autosta.
Hyvä luoja... Sitäkö sinä haluat?
Olen aina halunnut sinun tekevän niin.
Ole niin kiltti.
Jos teen sen, lähdetkö sitten?
- Lupaatko sen? - Kyllä.
Minä lupaan.
Anna auton lentää, isä! Haluamme lentää.
Ihan kuin unta.
- Sinulla on kaunis rusketus. - Muuta minulla ei olekaan.
Tulin niin pian kuin voin. Risteily oli oikea katastrofi.
- Kuinka he voivat? - Parannettavaa on paljon.
Oletko sinä kunnossa?
Siellä oli mukavaa.
Ei ollut. Siellä oli todella tylsää.
Minulla oli ikävä teitä. Kaipasin koko ajan takaisin.
Tule. Näytän sinulle huoneesi.
Garp pystyy jälleen puhumaan, kun hänen kielestään poistetaan tikit.
Ainakin hänelle kävi paremmin kuin... Mikä sen tyypin nimi oli?
Michael Milton.
Minun omani poisti sentään kirurgi, ja olin nukutettu.
Mutta kun se purraan poikki...
- Se on oikea painajainen. - Se on himoa.
Mikä hitto sinua riivaa?
Luuletko olevasi ainoa ihminen, jonka sydän on särkynyt?
Et ole ainoa. Katso ympärillesi. Tämä talo on täynnä sellaisia!
Minä olen yksi heistä!
Laurel!
Pidä tiukasti kiinni.
- Pidätkö kiinni? - Pidän. Voit päästää irti.
Mitä kovemmin tuulee, sitä enemmän siimaa voit päästää.
Hei, ääliö! Täälläkö te pidätte minun Laureliani?
Pysy sinä täällä.
- Kukaan ei pidä häntä täällä. - Älä jauha paskaa, lesbo.
Tietääkö Laurel, että olet tulossa? Te miehet ymmärrätte vain väkivaltaa.
Tiedän, millaista väkeä täällä on. Tämä on lesboyhteisö.
Oletko sinä talon isäntä vaiko tämän hovin eunukki?
Laurel! Oletko sinä siellä, lunttu?
- Tekö? Laurel ei ole tyyppiänne. - Ehkei teidänkään.
Kuulkaahan... Hakekaa Laurel tänne, tai minä...
Randy!
- Sinä löysit minut, kulta. - En taida pystyä ajamaan.
Minä voin ajaa, jos vain annat. Randy tarvitsee minua.
Anteeksi, kulta.
Tuo hullu lesbo taklasi minut!
Suoraan sanottuna olet minun mielestäni käyttäytynyt huonosti.
Olen tarkkaillut sinua. Juttelin Helenin kanssa.
Mennyt on mennyttä. Helenin syyttely ei muuta mitään.
Loukkaannuitte molemmat, ja sinä hierot suolaa haavoihin.
Sairaanhoitajan poika ei käyttäydy niin. Paranna itsesi!
Auta Heleniä parantumaan, ennen kuin se on liian myöhäistä.
Sisään.
Kävitkö lääkärissä?
Poistiko hän tikit?
Pystytkö sinä puhumaan?
Minä kaipaan sinua.
- Minäkin kaipaan sinua. - Kaipaan sinua valtavasti.
Niin minäkin sinua!
Minä kaipaan Waltia.
Niin minäkin.
- Haluan vielä yhden lapsen, Garp. - Haluatko?
- Etkö sinä halua? - Tietysti haluan!
Mahdollisimman pian.
Helen... Minä olen niin pahoillani.
Ei, minä olen pahoillani.
Voit tilata hienon lasisilmän joka tilaisuuteen.
- Ihanko totta? - Kyllä.
Ystävänpäivänä voit käyttää sellaista, jossa on sydän.
- Kansallispäiväksi sopii lippu. - Ja kalkkuna kiitospäiväksi.
Jouluksi haluan sellaisen lasisilmän, jonka sisällä sataa lunta.
Jos kallistan päätäni taakse ja eteen, silmän sisällä sataa lunta.
- Kuulostaa hienolta. - Hys!
Kuunnelkaa.
Kirjoittaako isä taas?
Oi, Duncan!
Näen yksijalkaisen miehen.
- Harkitsisit tätä vielä. - Haluan, että se julkaistaan.
- Ihmiset käyttävät häntä hyväkseen. - Samoin sinä.
- Minä olen hänen puolellaan. - Loukkaat ellenjamesilaisia.
Haluan heidän lopettavan itsensä silpomisen. Ellen haluaa samaa.
- Oletko puhunut hänen kanssaan? - En. Kukaan ei tiedä, missä hän on.
Olet maineikas vakavamielinen fiktiokirjailija. Tämä vakava tarina.
Tämä ei kuitenkaan ole fiktiota. Tämä on armoton hyökkäys.
Olet kustantaja etkä arvostelija. Julkaise se!
- Näen yksikätisen miehen. - Joudut vielä katumaan tätä.
Otan sen riskin. Julkaise se. Tulehan sitten, Duncan.
- Muuta ainakin kirjan nimi. - Ei. Sen nimi on Ellen. Se siitä.
- Hei sitten, John-setä. - Hei vain, Duncan.
Garp!
- Onko se jo ohi? - On.
- Onko se kunnossa? - Tämä ei ole mikään "se".
Tämä on tyttö. Hän on kunnossa.
Hän on hiljainen pieni tyttö.
Hänellä on hikka.
- Miten Helen voi? - Hyvin.
Hän haluaa antaa tytön nimeksi Jennyn.
Se onkin kaunis nimi.
Meidän onkin aika saada toinen Jenny. Olen ollut jo kauan ainoa Jenny.
Tule tänne tervehtimään pikkusiskoasi.
Heippa.
Sano "Duncan".
Voinko mennä sisään?
- Jäisit vielä muutamaksi päiväksi. - Minun täytyy aloittaa kampanja.
- Halusin vain auttaa synnytyksessä. - Tässä talossa tarvitaan isoäitiä.
En halua olla vain isoäiti tässä talossa.
- En ymmärrä, mitä näet politiikassa. - Se on varsinainen sotku.
Haluan siivota sitä. Tukemastani naisesta tulisi mainio kuvernööri.
Hei sitten, kultaseni.
- Olen iloinen, että hankin sinut. - Niin minäkin.
Äiti! En koskaan tarvinnut isää!
Siitä asti, kun ryhdyin New Hampshiren kuvernöörinvaalien ehdokkaaksi...
minä olen ollut se, joka on esitelty näissä kokouksissa.
Vaalipäivän lähestyessä haluan siihen asiaan muutoksen.
Voitinpa tai hävisinpä vaalit, haluan muistella tätä aikaa ja sanoa:
"Sinä vuonna sain esitellä Jenny Fieldsin!"
Minä olen Jenny Fields, ja...
Useimmat teistä taitavat jo tietää, kuka minä olen.
Toivon vain...
Viedään hänet autoon!
Haloo.
Kyllä.
Voi hyvä jumala!
Kyllä on. Käyn hakemassa hänet.
Garp...
Minä yritin suojella häntä.
Käskin hänen välttää suuria kokouksia.
Vihasin niitä kokouksia. Varoitin häntä niistä monta kertaa.
Jos olisin nähnyt sen pyssymiehen sekunnin murto-osan aiemmin-
-olisin ehtinyt syöksyä luodin eteen.
Rakastin häntä niin valtavasti!
Hän säikäytti minut kerran melkein hengiltä, mutta hän oli hieno nainen.
Minä pelastin hänen poikansa hengen.
Sieppasin pojan syliini, kun hän putosi katolta.
Kuolema on juuri sellainen. Se vain sieppaa ihmisen.
- Miten koripallojoukkueenne pärjää? - Valmennan painijoita.
- Vaihdoitteko alaa? - En... Jään pian eläkkeelle.
Älkää sanoko noin. Teillä on vielä pitkä elämä edessänne.
Ei, tämä on viimeinen vuoteni valmentajana. Muutan Floridaan.
- Garp tulee tilalleni. - Tilallenne mihin?
- Valmentajaksi. - Mitä te valmennatte?
Se pidetään huomenna viideltä New Yorkissa.
- Valitettavasti sinä et voi tulla. - Miten niin? Olen hänen poikansa.
Tilaisuus on vain naisille. Se on feministien muistojumalanpalvelus.
- Mies tappoi hänet. He ovat vihaisia! - Niin olen minäkin.
Varoitin sinua. Ellenjamesilaiset lähettävät minulle uhkauskirjeitä.
- Väkivalta saa jo riittää. - Jos sinne ilmestyy mies...
- Sinne ilmestyy mies! - Haluat vain haastaa riitaa.
Minäpä sanon, mitä haluan: Haluan äitini elävän jälleen.
Koska se ei onnistu, ja kaipaan häntä valtavasti-
- haluan olla niiden ihmisten parissa, jotka tuntevat samoin.
Suren hänen kuolemaansa yksin koko loppuikäni-
- mutta nyt haluan jakaa suruni mahdollisimman monen kanssa.
Maassamme kuului ääni.
Nyt tuo ääni on vaiennettu. Sen teki mielipuolen ampuma luoti.
Jennyn ääni on vaiennettu.
Hänen sanansa pysyvät kuitenkin meissä.
Hän opetti meidät puhumaan omasta puolestamme.
Minä suren, mutta en pelkää sitä-
- että emme pystyisi jatkamaan. Me jatkamme.
Suren, koska rakastin häntä. Me kaikki rakastimme häntä.
Hän oli äitimme. Sen vuoksi olemme nyt orpoja.
Hän oli kotimme. Nyt olemme kodittomia.
Arp!
Pooh?
Istukaa alas, olkaa hyvät!
Kyllä, se on minun kirjani. En halua...
Et siis ole ellenjamesilainen?
Oletko sinä... Ellen James?
Haluaisin jutella...
Donaldsonin kurssi on äärettömän tylsä.
- Mitä kursseja minun pitäisi valita? - En oikein tiedä...
Mitä hittoa on "globaali kehitys"? Käyn tarkistamassa sen kurssin.
Se on varmaan lapsenvahti. Minä avaan oven.
Hei, mrs Garp.
Hei, Jenny! Minä olen Jim.
Elokuva loppuu puoli yhdeltätoista.
Jätin elokuvateatterin numeron puhelimen viereen.
Hei sitten!
Onko tuo muka lapsenvahti?
Luulin, että menemme elokuviin.
Mihin me oikein menemme?
Ymmärrän. Istumme tässä ja katsomme lapsia.
Varsinaiset treffit...
- Kaipaatko kirjoittamista? - En. Jos alan kaivata, aloitan taas.
Minusta on todella hauska ajatella kaikkea.
Sitä, miten me tapasimme ja kaikkea muuta.
- Ihminen ei voi elää menneessä. - Ei, mutta sitä voi ajatella.
Menneitä pitäisi muistella vasta vanhana ja harmaana.
Vanhana en muista enää mitään.
Menneitä pitää muistella nuorena.
On hauska muistella elämäänsä ja huomata, miten kaikki liittyy yhteen.
Kun katsoo elämäänsä taaksepäin, näkee asioiden yhteyden.
Elämä on ollut seikkailu.
- Minä alan taas opettaa. - Minä alan harrastaa riippuliitoa.
Tämä sinulla taisi olla mielessä alusta alkaen.
Lyön vetoa, että tiedän, mitä voimme tehdä myöhemmin.
Mennään katsomaan lapsia, kun he nukkuvat.
Helen Holm...
Anna palaa, Martin!
Hyvä, Lou. Kymmenen sekuntia!
Kymmenen sekuntia!
Takanasi, Morris! Viisi sekuntia!
Selätä hänet!
Pooh!
Hakekaa joku! Nopeasti! Hakekaa lääkäri!
Kutsukaa ambulanssi! Hyvä jumala!
Sinut viedään sairaalaan Bostoniin. Sinä selviydyt tästä.
Helen...
Muista.
Mitä, kultaseni?
Kaikki, Helen.
Kyllä, rakkaani.
Minä lennän, Helen.
Niin lennät, kulta.
Minä lennän!